Jeg er døden, Denny Colt.
Du er den eneste, der nogensinde har unddraget sig min kolde favn.
Men jeg er aldrig langt væk.
Ja. Jeg er altid i din nærhed.
Der er noget i gære ude i marsken, Spirit.
Vraget af et fragtskib.
Rygtet siger, Octopus har en finger med i spillet.
Jeg ville gerne rapportere det, men...
Hvem ved, hvor langt hans fangarme når op, og hvem vi kan stole på?
Jeg er på vej.
Min by. Hun er der altid for mig.
Hver eneste ensomme aften er hun der for mig.
Hun er ikke nogen tarvelig dulle majet ud som en purung tøs.
Nej, hun er gammel og stolt af hver en sprække, hver en fure, hver en rynke.
Hun er min skattepige, min legekammerat.
Hun skjuler ikke, hvad hun er gjort af.
Mange generationers sved, muskler og blod.
Hun sover. I nattens mulm lusker kun skygger omkring i stilheden.
Der er hun!
Jeg har ikke tid til det her.
Min by skriger. Hun har brug for mig.
Hun er min hjertenskær, mit liv,
og jeg er hendes Spirit.
Bare rolig, faren er ovre.
Lad os få dig på fødderne igen.
- Politiet! - Her, MacReady.
Ham kan du stole på. Fortæl ham, hvad der skete.
Og ring til din psykiater, hvis du har sådan en.
Hvad er du?
- Det er Spirit. - Gud velsigne ham.
Min by sørger for mig.
Hun giver mig alt, hvad jeg har brug for.
Let måsen, Liebowitz. Jeg kører.
Sussman ringede mig op.
Der er muligvis noget stort i gære her.
Stort som i Octopus-størrelse.
Så må vi tilkalde forstærkning.
Nej. Det skal holdes under radaren.
- Kan du høre det? - Det er det samme hver eneste nat.
Lorelei, dødens engel.
Hun slipper mig aldrig af syne.
Det siges, at kun sømænd og strissere kan høre hende.
Jeg er ikke sømand.
Og jeg er ikke strisser.
En såret kollega.
Send en ambulance, og ring til Dolan.
Ikke politiinspektøren, men dr. Dolan.
Han trækker stadig vejret.
- Det gør skidehamrende ondt. - Vi skal nok tage os af dig.
Hende pigebarnet. Du skulle have set hende.
Det smukkeste pigebarn.
Hun var så smuk.
- Lad ham snakke. Hold ham vågen. - Se dig om efter fodspor.
Hun var så smuk.
Hvis det er den forkerte kasse, slår jeg dig ihjel.
Bare få os væk herfra. Du ved, hvad Octopus er i stand til.
Klap kaje, og blød.
Hun var så smuk. Og hun var ikke på krigsstien.
Rolig nu. Træk vejret gennem næsen, hvis du kan.
- Det svimler. - Hold ud.
Pas på hovedet!
Fragt den hjem, gutter.
Når mig og Spirit mødes, så fester vi natten lang.
Jeg ved ikke noget bedre end at give dig røvfuld til den lyse morgen.
Det skulle da lige være æg!
Hvor bliver lastvognen af?
Silken Floss er smuk som en gudinde.
Hvad gør vi uden Silken Floss?
Silken Floss er smuk som en gudinde.
Hun skulle have været her.
Hvad gør vi uden Silken Floss?
Hvor bliver lastvognen af?
Jeg fandt lastvognen.
Silken Floss er smuk som en gudinde.
Smid kassen om bord, og hop ind, kloner.
I gør jeres reagensglas ære.
Vi venter ikke på chefen, når det er ham og Spirit.
Octopus bliver så nemt distraheret af sin ærkefjende.
Det er Spirit. Vi så det selv.
- Så bliver de ved natten lang. - Det sagde chefen også.
Det sagde chefen også. Vi så det selv.
Ja, det hørte jeg.
Silken Floss er smuk som...
Du giver mig hovedpine, Octopus.
Det skal gøre ondt, før det gør godt!
Du har så evig ret.
Grin nu!
Toiletter er altid morsomme.
Jeg så det selv.
Nu må det være nok. Lad os komme væk herfra.
Dukkedreng.
Hårde negl.
Vi ses igen meget snart.
Jeg bliver din død, Octopus.
Død? Ikke noget for mig.
- Død, siger han. - Jeg skal give dig død med død på.
- Jeg havde slået dig ud som et æg. - Rend og hop.
Enhver kunne se, jeg havde dig i min hule hånd.
Du drømmer.
Du er en svipser. Du skulle aldrig være blevet til.
Du er syg i hovedet, Octopus.
Du snakker galmandssnak.
Der er ikke andre som os, dukkedreng.
- Jeg er ikke som dig. - Ikke det?
Du kan ellers holde til meget, min snut.
Ligesom mig.
Har det aldrig undret dig?
Ikke et sekund.
Så skal jeg lære dig.
Jeg skal lære dig meget snart.
Jeg skal lære dig noget.
- Se, hvem der er kommet. - Chef, vi må væk herfra.
Sikken smerte.
Sikke lidelser.
Sov.
Kom nu, kom nu.
Vågn op.
Hej, min skat.
- Ellen. - Du er slemt tilredt.
Tre kugler i skulder og bryst.
De peb lige igennem mig.
- Voldsomme ydre læsioner. - Pjat. De heler altid hurtigt.
Stærkt blødende sår i hovedet.
Det er såmænd bare en bule.
- Du er virkelig slemt tilredt. - Jeg har det altså fint.
Nej, det er alvor. Du kan ikke blive ved med at tage de chancer.
- Jeg klarer mig. - Du bløder fra hovedet.
Det er klistret. Det holder op lige om lidt.
- Du skal indlægges. - Nej.
Det ved du, jeg hader.
Nu skal du ikke være på tværs.
Jeg skal nok klare den. Der mangler bare noget. Noget vigtigt.
Ved du, hvor du er?
- I hvilken by? - Central City, USA.
- Hvilket år? - I år.
- Ved du, hvem du er? - Spirit. Jeg muler forbrydere.
Og de muler dig.
Og det gør rigtig ondt. Men jeg kommer altid ovenpå igen,
og ingen af os ved hvorfor.
- Men Octopus ved noget. - Hvorfor tror du det?
Fordi han sagde, han ved noget.
- Du taler i vildelse. Kom. - Nej.
Milde himmel, se der.
Det var nær gået galt, gamle ven. Jeg har ledt efter dig.
Sådan, det var bedre. Ja, det var bedre.
Du er jo fuldstændig fra den.
- Tuska, kom her. - Ellen!
Dr. Ellen Dolan, kom så her!
Jeg kan høre væske i hans bryst. Svagt, men jeg er sikker.
Ja, han har blod i begge lunger.
Han skal om bord på Pegasus straks.
Hent et bræt mere.
Skaf mig rene handsker og gazebind.
Hvis I ikke kan skynde jer, må jeg bede jer om at gå.
Fandt du ud af noget?
Nej. Jeg er nok bare omtåget efter slåskampen.
Vi er alle sammen dybt imponerede.
Du er en sand pryd for byen med alt dit spradebasseri.
Vi elsker at gå og rydde op efter dine cirkusnumre.
- Nu ikke det igen. De kender rumlen. - Det troede jeg,
men du må meget gerne give mig en opdatering.
Sussman ville bare holde låg på sagen.
Fører jeg da ikke stram nok justits?
Han frygtede korruption i korpset, og Octopus måtte ikke slippe væk.
Nå, er du ved politiklagenævnet nu? Det er gået min næse forbi.
- Jeg gjorde faktisk mit bedste. - Du kvajede dig.
Nu står jeg med en halvdød politimand og en uden hoved,
fordi du skulle flyve af sted efter Octopus.
Jeg vil være efter Octopus, hver gang jeg ser mit snit til det.
Og du futter mine folk af samtidig. Du er som besat.
Har De set de små piger nede på Dropsie Avenue?
De har knap nok lært at cykle endnu, men sælger deres sjæl dag og nat,
slavebundet af Octopus og hans gift.
Deres korps kunne have godt af en smule besættelse, Dolan.
De kunne have godt af at arbejde lidt mere.
Du må have rotter på loftet, når du kan sige sådan noget.
Hvis Deres korps kunne finde Octopus, behøvede jeg ikke arbejde solo.
Solo, siger du?
Det var ikke en del af aftalen.
Så har vi nok ikke nogen aftale længere, hr. politiinspektør.
Du lever på afgrundens rand, knægt.
Og du har kun en træt, gammel mand til at holde i dig.
Vi er begge to trætte.
Giv mig lige ti minutter.
Jeg fatter ikke, jeg gider prøve at tale dig til fornuft.
Giv mig nu de ti minutter.
- Jeg skal lige klare tankerne. - Fint nok.
Hvad betyder også ti minutter af en mands liv?
Spirit?
Den afgrund, jeg talte om.
Den er bundløs.
Spring ikke ud i den.
"Hvad er du?" Det var det, kvinden spurgte mig.
Godt spørgsmål. Jeg ville ønske, jeg kunne give hende et svar.
Er jeg en galning? Er jeg overhovedet et menneske?
Det er nætter som denne, hvor vinden bider helt til benet,
og selv min by synes at vende mig ryggen, at jeg tænker:
Er jeg et spøgelse? En slags flyvende hollænder?
Hvis vinden tog hårdt i mig, ville jeg så blæse væk?
Jeg er ikke strisser. Ikke længere.
Jeg er ikke engang en død mand. Ikke engang en ånd.
Vi klarede det, chef. Ligesom du lovede.
- Er du her endnu? - Ja da.
Jeg er din revolvermand. Jeg pumpede Spirit fuld af bly.
Du er nemlig en revolvermand, Pathos. Se bare på dig selv.
Hurtigere end din egen skygge.
Jeg har det fint.
Et par skinner, og jeg er så god som ny.
Ja, hump du hen på hospitalet og bliv lappet sammen.
Så må jeg forklare, hvorfor jeg som forbrydergeni
ikke dækker mine ansattes lægeudgifter.
Som at stå med æg i hele skallen.
Og det ved du, jeg ikke bryder mig om.
Det havde jeg ikke tænkt på.
Nej, at bruge hjernen er du sgu ikke bygget til.
Hvor ligger skadestuen?
Jeg siger, jeg er hjemløs. De skal ikke betale.
De kommer altid galt af sted, fordi det er gratis. Det er smart.
Det er det her også.
Ikke noget æg i min skal!
Ikke én klat.
Havde det bare været en anden sag, lille ven.
Havde det bare været en anden end hende.
Sand.
Sand Saref.
Hvor er din cykel?
Har du slået knæet, eller tør du ikke køre om kap?
Jeg blev træt af den åndssvage cykel.
Du blev nok snarere træt af at tabe til mig.
Hvor er den?
Jeg har pantsat den. Jeg fik et par dollars for den.
Pantsat den?
Se der.
Jeg vil vædde med, de diamanter er ægte.
Se, hvordan de reflekterer lyset, Denny.
Det gør kun de ægte.
- Hvad er der med dig? - Ikke noget særligt.
- Er han begyndt at drikke igen? - Nej, han drikker ikke.
Hvad skal du så bruge penge til?
Noget, jeg så i vinduet henne hos Kurtzman.
- Et politiskilt ligesom min fars? - Nej, ikke et politiskilt.
Det kan du heller ikke gå med endnu.
Det var noget, jeg tænkte, at du ville synes om.
Du kan jo så godt lide ting, der skinner.
Den kan åbnes. Prøv at se på billedet.
Hvis du ikke kan lide den, vil Kurtzman godt tage den retur.
Kan du lide den?
Vil du have, jeg skal være din pige?
Tja, jo... Altså, hvis det er i orden med dig.
Jeg kan godt gå med den i ny og næ.
Men det betyder ikke, at jeg er din pige.
Vi lavede sjov og ballade, som kun storbybørn kunne.
Det er skønt!
Der står, at Herakles kæmpede sammen med argonauterne.
Forestil dig Jason og Herakles skulder ved skulder.
Jason med sit gyldne skind.
Derefter gik det hele ad helvede til.
Min onkel Pete var en afdanket bokser.
Sands far var strisser og passede altid godt på Pete.
Pete, hvad foregår der?
Onkel Pete gjorde det eneste, hans omtågede hjerne kunne overskue.
Sand nåede frem nogle minutter før mig.
Jeg forsøgte at være stærk for os begge to.
Kom.
Jeg sagde nogle ting. Jeg husker ikke hvad.
Og så hev den åndssvage reporter fat i os.
Nå, unger, hvad synes I om det? Er I bange?
Vi har ikke noget at sige.
Giv mig nu noget, knægt.
Jeg skal give dig noget. Tre ord.
Jeg hader strissere.
Lad os være, gider du?
Jeg ved, du er knust, Sand.
Men du mente ikke det, du sagde før.
Bare lad mig være i fred.
- Giv det nu lidt tid. - Hvad, os to?
Ja, netop.
Så vi kan blive voksne og få børn i det her plørehul?
Det rabler for dig, Sand.
Og så kan du blive strisser, som du altid har drømt om.
Ja, måske.
Indtil en fordrukken, gammel bokser kommer og skyder dig ned.
- Tror du, jeg er interesseret i det? - Det var ikke Pete.
- Det var ham spaghettien. - Hvad rager det mig?
Jeg vil ikke have del i din verden.
Jeg vil have diamanter og sportsvogne
og lange kjoler og penge. I stride strømme.
Hvor vil du få alt det fra, Sand?
Jeg får det i hvert fald ikke i det her lokum af en by.
Du er altså for god til mig? Er du for god til os alle sammen?
Jeg er for god til dig og for god til den her mødding.
Jeg rejser væk. Langt væk.
Jeg vil rejse verden rundt,
og ingen får at vide, at jeg kommer fra det her hul.
- Og jeg kommer aldrig tilbage. - Så gør, hvad du vil, Sand.
Jeg vil aldrig se dig igen.
Jeg hader dig, Sand!
Jeg så hende aldrig siden.
Jeg hørte, hun tog til Europa.
Jeg anede ikke, om hun var levende eller død.
Ikke før nu.
Hvorfor havnede medaljonen i stakkels Sussmans hånd?
Fordi hun var der. Hun er impliceret.
Og står hun i ledtog med Octopus, betyder mine følelser ikke et hak.
Jeg må finde Sand Saref og bure hende inde.
Min smukke Sand Saref. Har du mistet noget, min elskede?
Ikke noget vigtigt.
Bare noget, der gik tabt for længe siden.
Husk dette øjeblik, alle sammen.
Her begynder en ny tid.
De store bedrifters tid.
De store kræfters tid.
Ja.
Nu er det mit.
Herakles' blod er mit.
Jeg er dybt skuffet.
- Hvem af jer gav mig kassen? - Det var mig.
- Ned på knæ med dig. - Den er fjong.
- Hvad gik der galt? - Der gik ikke noget galt, tak.
Hvor er min vase?
Jeg skulle have en vase fuld af blod, og den skulle være i den kasse.
- Den må være i den anden kasse. - Hvad for en anden kasse?
- Den må være i den anden kasse. - Hvad for en anden kasse, din skovl?
Den, som den smukke dame stak af med. Vi så det selv.
Sand Saref. Jeg troede, jeg havde jaget hende en gevaldig skræk i livet.
Hvad laver hun i Central City?
Faldt det slet ikke jer sinker ind at nævne, der var en kasse mere?
Nej, men den lignede den her. Vi så det selv.
Seppuku i maven, fra venstre mod højre.
Det kilder.
Med sværdet, din bondeost.
Sand Saref har altså blodet.
Du kunne have gokket hende og taget begge kasser.
Det havde gjort det hele meget nemmere.
Er det mig, der skal gøre det hele?
Det gør naller.
Du må gøre noget ved Sand Saref.
Hende skal du ikke bekymre dig om.
Damen er pivtosset med bling.
Hun var ude efter det, der er i den her kasse.
Det er lidt uhyggeligt, sådan som det funkler.
Så er det ikke nogen katastrofe.
Sand Saref har Herakles' blod,
men vi har det, hun vil have.
- Hører I efter, svumpukler? - Ja, chef.
Find Sand Saref i en fart.
Sig, at hun gerne må få sin uhyggelige bling-ting.
Skaf mig det blod. Og pas på det.
Spilder I en dråbe, laver jeg hakkebøffer af jer.
Glem nu ikke Spirit. Han er noget af en modstander.
Han er som et stykke tyggegummi under ens sko, der ikke vil gå væk.
Sådan et, man jokker i en sommer, og som bare ikke vil gå væk igen.
- Gør jeg det rigtigt? - Ja, det ser fint ud.
Det gør altså virkelig nas.
Jeg hader at jokke i tyggegummi, selv om vinteren. Man får en underlig gang.
Vi skal dræbe Spirit, og det skal være nu.
- Eller snart. - Han står næppe i telefonbogen.
Vi skal ikke ud og lede efter ham.
Han vil komme til os. Meget snart.
Du har en plan.
Jeg efterlod et spor, der vil føre ham til os.
Ganske snart, det lover jeg.
Hvorfor haster det sådan?
Hvis Spirit drikker blodet
eller så meget som begriber, hvad det kan forvandle ham til,
så er vi færdige.
Og fordi jeg siger det.
Jeg står ved mit ord, frøken Saref.
Gør De?
Hvad så med de løfter, De gav Deres nye hustru?
"At elske og ære" og alt det der.
- Lad os nu ikke blive personlige. - Jo, lad os endelig det.
Jeg hyrede Dem til at finde en skat for mig.
Den skulle være min karrieres højdepunkt.
Kronen på værket.
Argonauternes forsvundne skat.
Jeg kom endda tilbage til denne rædsomme by
bare for at røre ved den, omfavne den og eje den.
Flitterstadsen over alt flitterstads.
Jeg betalte Dem en formue for den.
Og den havde været hver en skilling værd, men De snød mig.
Så nu tager vi alle Deres skillinger og overfører dem til andre konti.
- Hvad fabler De om? - De bliver den store velgører.
Tast for ham, skat. Han virker en smule mavesur.
Jeg skal bruge dit kodeord, sveske.
Godt så.
Det er "Robin". R-O-B-I-N, ligesom ham den fredløse.
Eller Batmans hjælper
med strømpebukserne og den smækre bagdel.
Den overfører.
Overførsel gennemført.
Hvorfor gør I det her?
- De forrådte mig. - Jeg havde ikke noget valg.
Jeg blev noget overrasket, da jeg dukkede op som aftalt
og rendte lige ind i Octopus.
Hvor usandsynligt er det?
Medmindre De solgte skatten to gange
som en fuldendt røv med ører.
Den fuldendte røv.
Han gav mig ikke noget valg.
- Octopus truede... - Deres familie.
Se godt på billederne.
De ryger videre til Deres familie og alle klodens nyhedsbureauer,
medmindre De gør dem uaktuelle.
Dø i det mindste en tapper død,
din lus.
Han er ikke til at træffe.
Hvad kan jeg sige?
I nat var du døden nær, og nu ser du sådan ud.
Du ser godt ud.
Jeg ville anbefale sengeleje, men det er jo spildt på dig.
Det er dig, der trænger til at holde fri.
Ja, fru Mahoneys hjertetransplantation kan sikkert vente.
Og måske vil hr. Spankowitz' lever eksplodere.
Du trænger til at komme ud og more dig.
Slappe lidt af.
Hvad med dig, muskelbundt?
Hvad har du af planer i aften?
Tja, hvis der er ro over land, er jeg med på hvad som helst.
Hvad som helst? Ja. Middag, biograftur. Hvad som helst.
- Hvis bare der er ro over land? - Ja, hvis der er ro over land.
Som hvis alle forbrydere i Central City tager orlov?
Eller hvis jeg bryder reglerne.
Lad os bryde alle regler.
- Luk persiennerne. - De er lukket.
- Hurtige hænder. - Og lydløse. Og listige.
Vi skal være helt og aldeles lydløse.
Behold masken på.
Det er nok bedst på den måde.
Ellen...
Du falder for hver en kvinde, du møder, Spirit.
Du hvisker søde ting i øret på os,
og du mener hvert et ord hver eneste gang.
Ellen, der er kun dig.
Vi kender ikke engang dit rigtige navn.
Jeg fortæller dig gerne mit navn.
Jeg vil frygteligt gerne obducere dig en skønne dag.
Jeg ville tjene en formue.
Spirit, giv agt!
Han er frisk som en havørn.
Få dig noget søvn. Du ser herrens ud.
Jeg elsker også dig, far.
Mig en ære at møde Dem, Spirit.
Navnet er Morgenstern, politikadet.
Godt at have dig om bord, Morgenstern.
Kom så, vi har ikke hele dagen.
- Tusind tak, dr. Dolan. - Jeg gør bare mit arbejde.
Skiderik.
- Vil du gifte dig med mig? - Jeg gør bare mit arbejde.
Og gør det godt. Central Citys maskerede menneskejæger.
Børnene forguder dig. Har du et budskab til dem?
Hold jer på dydens smalle sti. Vær søde ved jeres forældre.
Og husk at børste tænder.
Visdomsord, hvert og et.
Mind dem om at æde deres vitaminpiller.
Og til damerne?
Vi lytter til alt, hvad du siger.
Jeg kan ikke sige andet end tak,
fordi I er sådan nogle fortryllende væsener.
Ikke to af jer er ens.
I guder!
- Skal du lægge an på alle damer? - Jeg er bare venlig.
Ligesom du er mod min datter.
Hvornår knuser du hendes hjerte, din laps?
Skal De kalde mig en laps?
Jeg kalder dig, hvad jeg vil.
Hvorfor taler jeg overhovedet til dig?
Fordi vi bekæmper forbrydere, og vi har hænderne fulde.
Nå, det har du bemærket, selvom du har travlt med damerne?
Det er Octopus.
Igen den snak om Octopus.
Hans plan har noget med mig at gøre.
Der er en forbindelse mellem ham og mig.
Jeg må finde ud af, hvad det er.
Stands!
Kan vi glemme ham Octopus bare et kort øjeblik?
Hende, vi mistænker for mordet, er sikkert allerede på vej i lufthavnen.
- Hende? - Navnet er Sand Saref.
Sand Saref.
Det eneste kendte billede af hende er mere end 15 år gammelt.
Hendes far var strisser og blev skudt.
Hun forsvandt derefter.
Og hun fortalte en reporter, at hun hadede strissere. I tv.
Hun hadede strissere.
- Hun flyttede til Europa. - Hun står bag en lang række juvelkup.
- Bare ikke i Central City. - Hun vendte aldrig tilbage.
Derfor kender du hende ikke. Vel?
Hun vendte aldrig hjem.
Er du på stoffer?
Kom så.
Sand Saref. Hun står bag hundredvis af juveltyverier,
men ikke en eneste politimand kom til skade under nogen af dem.
Hvor sandsynligt er det?
Det lyder som et elektrakompleks.
- Hvabehar? - Elektrakompleks. Ingen tvivl om det.
Jeg er en alter cocker.
Giv mig lige en chance.
- Alter cocker? - Gammel nar.
I vore dage gider jøder ikke lære deres eget sprog.
Elektrakompleks.
Det er ligesom et ødipuskompleks, bare for piger.
Hun hader ikke strissere.
Hun er bare vred over tabet af sin far.
Lige ud ad landevejen.
Den tøs skal sgu nok blive kriminalassistent i en ruf.
- Kan du lide hendes jakke? - Hvabehar?
Du glor efter alle damer.
Du må have bemærket hendes nye skudsikre jakke.
- Også selvom du er på stoffer. - Jeg er ikke på stoffer!
Jakkerne er topmoderne.
Vi havde bestilt en hel ladning, men kunne ikke betale dem før i dag,
da korpset modtog en privat donation.
-100 millioner dollars. - Det er mange penge.
Det tør sgu siges, og de kom lige ud af det blå.
- Doneret anonymt over nettet. - Ja, virkelig anonymt.
Det tog os en time at spore dem hertil.
Til en ekspert inden for oldtidsfund.
Der tjente formuer på disse fund.
Han var udbyder af stjålne genstande,
eller som man siger i folkemunde, en hæler.
En hæler i verdensklasse ved navn Donenfeld.
Men til alles store overraskelse har Donenfeld det ikke for godt.
Og min gode ven Seth siger,
at den gamle havde besøg på det tidspunkt, hvor han tog billetten.
Hvad var det nu lige, du sagde, hun hed?
Sand Saref.
- Hun havde ikke nogen aftale. - Sand Saref.
- Det er noget af et navn, hvad? - Ja, det er særpræget. Unikt.
Og min gode ven Seth gad ikke engang ringe til politiet.
Mine hænder var bundet. Hr. Donenfelds ordre var,
at jeg aldrig måtte gå ind på kontoret, hvis ikke han tilkaldte mig.
Aldrig nogensinde.
Det er godt med dig. Morgenstern, afhør ham.
Det er ikke mord. Ikke hende. Det kan ikke være rigtigt.
Du kender hende altså?
- Hvis du fortier noget... - Det gør jeg ikke.
Men Deres teori giver ingen mening.
Den passer da perfekt med hendes...
Hvad kaldte du det, Morgenstern?
- Elektrakompleks. - Netop.
Hjernevriderævl.
Vil De hænge en kvinde op på et mord for det?
Hun hedder Sand Saref, og du dækker over hende.
- Jeg har aldrig hørt om hende. - Du lyver!
- Slip min arm, Dolan. - Du lyver.
Slip min arm, eller jeg brækker Deres!
Deres ordrer?
Skyg ham.
Han lyver.
Flot stykke arbejde, Sand.
Du skulle bare ikke have signeret det.
Morgenstern, hvis du vil hjælpe, så find Octopus for mig.
Jeg går med.
Jeg er med.
Esserne vinder.
Det her beholder jeg.
Resten får den mand, der kan overbringe Octopus en besked.
Jeg følte, at brikkerne var begyndt at falde på plads.
Tre år inde i mit andet liv vidste jeg, hvad mit formål var.
Det var mig og Octopus på vej mod det endelige opgør.
Jeg skulle gøre byen fri af hans svøbe én gang for alle.
Det var ligetil.
Men så dukker du op som en pose sten i ansigtet.
Hvad fanden foregår der, Sand?
Tankerne kværner rundt i min knold.
Dig og Octopus? Dig og mord? Dolan må tage fejl.
Der må være en forklaring.
Mord er ikke dig. Det kan jeg ikke tro om dig.
Du var barsk udadtil, Sand, men indeni var du varm og blød.
En rigtig kvinde.
Én ting var jeg sikker på.
Du ville ikke gemme dig på et snusket hotel som andre forbrydere.
Du havde smag for luksus. Altid.
Bizart.
Det er ondelyneme bizart.
Du lovede at have det nye vanedannende nervebanestof klar i sidste uge.
Ondelyneme bizart, synes du ikke?
Jo, ondelyneme bizart.
Vores indtægter er faldet med 20 %.
Godt, så er det ikke bare mig.
- Det er ondelyneme bizart. - Ja.
Jeg ville lave en intelligent klon, og pludselig sad jeg med den her.
20 % over hele linjen.
Sæt prisen ned på de gamle stoffer.
Folk har fået nys om bivirkningerne.
Ingen har lyst til at få tænder som klidkiks.
Jeg får intet lavet med al den tid, jeg har tilovers.
Og når klonerne finder Sand Saref, så får jeg blodet.
Så kan jeg bare tage, hvad jeg vil have. Det er sådan, guder gør!
Han er den ondelyneme lille.
Virkelig lille.
- De kan ikke finde hende. - Det kan vi ikke.
- Vi har ledt overalt. - Undtagen der, hvor hun var.
Der skulle vi have ledt.
Det gjorde vi også.
Dræb dem alle sammen, Floss. Vil du ikke nok?
Vi har ikke ret mange tilbage.
- Vi er ikke ret mange tilbage. - Det sagde Floss selv.
Jeg er deprimeret.
Bare Spirit ville komme, så jeg kunne slå ham ihjel.
Jeg har jo sagt, det bliver vanskeligt.
Spirit tror, han kan overleve alt.
Det stof, jeg gav os begge, er ustabilt.
Måske varer det ikke evigt.
Det skal blodet nok rette op på.
Jeg må gøre El Spirito død, mens jeg stadig kan.
Til det formål har jeg konsulteret en kollega.
Jeg har hyret en specialist.
En, der kan lukke kistelåget.
De taler til min sjæl, monsieur.
Den skønne Venus bor i suite 1510.
Længe siden, Sand.
Vil du arrestere mig, eller har du noget andet i tankerne?
Jeg tager dig med. Hænderne bag hovedet.
Er du sikker?
Jeg gentager: Hænderne bag hovedet.
Du befaler, jeg adlyder.
Okay, tag noget på, men ingen numre.
Javel, hr. Spirit.
Pas på, du ikke snubler over min mand.
Hvorfor?
Det var ikke mig. Han tog sit eget liv for en time siden.
Det er også den skide vase.
Han drak af den, og så gik det galt.
Den er blevet stjålet.
Du er en gemen forbryder.
Der er intet gement over mig.
Jeg arresterer dig for mordet på hæleren Donenfeld.
Bur mig hellere inde for noget, jeg rent faktisk er skyldig i.
Du er skyldig i mangt og meget.
Mit skriftemål kunne svide ørerne af en præst,
men denne gang er mine hænder rene.
Du må vente på den tekniske rapport.
Jeg har ikke skudt nogen i flere dage.
Der findes ikke den lov, du ikke ville overtræde.
Ligner jeg en artig pige?
Du vil gøre hvem som helst fortræd.
Hvad har det med sagen at gøre?
Octopus, hæleren og dig?
Efter alle disse...
Det passer ikke sammen.
Og så var der Octopus' galmandssnak om...
Hør her.
Jeg er ligeglad, selv med folk, jeg kan lide. Og dig kender jeg slet ikke.
Selvfølgelig ikke. Men ting, det er noget, du holder af.
Hvad vil du med mig?
Jeg har intet at tilbyde den her møgby.
Sandt at sige, så foragter jeg den.
Der er kun én ting mellem floden og havet, som jeg vil have.
- Hvad? Den åndssvage vase? - Det skulle ikke have været en vase.
Det skulle have været noget mere værdifuldt end juveler.
Noget, små piger drømmer om.
Sådan en pige kendte jeg engang.
Du ved ingenting. Forsvind.
Verden knuste pigens hjerte.
Hun sukkede ikke efter en vase, men efter en helt.
Du ledte efter en helt og hans sagnomspundne harnisk.
Den eneste, der vidste det, er død.
Skindet. Det gyldne skind. Jasons gyldne skind.
Han er død. Du er død! Du er død!
Se lige der.
Han ser latterlig ud.
Spade.
Beviset for, at mennesket ikke kan flyve.
Spring! Spring! Spring!
Få mig væk herfra.
Ikke lige nu.
Morgenstern her. Jeg har et spor.
Der var ingen, der bemærkede saltet.
Det var ellers lige for næsen af os.
Industrisalt.
Vi fandt en af Octopus' lakajer død ude i marsklandet.
Der sad industrisalt i store kager på hans sko.
Dolan havde ret. Du skal nok blive kriminalassistent i en ruf.
Jeg er nødt til at lægge på.
Kom, jeg gi'r en drink.
Så er forestillingen forbi, folkens.
Det gik jo strålende, hvad, Sand?
Den søde genforening må vente.
Jeg har vigtigere ting at tænke på.
Jeg skal dræbe dig, Octopus, men først skal du svare på spørgsmål.
Morgenstern sagde, der var salt på hans sko.
Det er der masser af her. Og masser af skurke.
Fjenden har kun skydevåben og knive.
Jeg har en hel by som våben.
Mit arsenal: brandtrapper af bidende jern.
Menneskeskabt Iynild.
Ubønhørlig asfalt.
Hun sørger for mig.
Hun beskytter mig.
Min by er min mor.
Hun er en god mor.
Hun fører mig altid på rette vej.
Du er vel nok dygtig.
Du fulgte brødkrummerne lige i vores favn.
Du udretter ikke noget ved at sove på jobbet.
Gå hellere hjem og sov ud.
Så ville du ikke se så herrens ud.
Det er sødt af dig at besøge mig.
Jeg ville se til Sussman, men de ville ikke lukke mig ind til ham.
Han er stadig i livsfare. De forsøger at redde hans rygrad.
Vil han komme til at gå igen?
Svært at sige. Mirakler er set før.
Pokker tage Spirit. Han er jo syg.
Det skal vi ikke diskutere, far. Han er en samfundstrussel.
Han er en nødvendighed. En helt.
Han er en samfundstrussel, og min egen datter er forelsket i ham.
Er det ham, du holder dig vågen for?
Ja, det er for hans skyld, jeg sidder her.
Hvis nu de skulle komme slæbende med ham endnu en gang.
Du spilder din ungdom på at hæfte ham sammen.
Jeg er ikke et barn, og jeg bruger sjældent hæfteklammer på folk.
Se dog, hvad det er, du gør.
Jeg giver ham det, han har brug for.
- Han udnytter dig! - Han har brug for mig.
Jeg er den eneste, der kender hans krop og kan behandle ham.
Der er vist masser af pigebørn, der kender hans krop ind og ud.
Han har nedlagt mangen en dulle ved at tale hende efter munden.
Kom du bare for at fortælle mig det?
De smelter som smør mellem hans...
Så er det godt.
Jeg vil nødigt bede dig om at gå.
Jeg duer ikke til at tale om den slags.
Nej, det gør du ikke.
Hvorfor tror du, jeg sidder alene hver aften i det store, tomme hus?
Jeg forstår hende godt.
Du er viet til dit arbejde.
Det er jeg også. Og det er han også.
Du var altid meget gladere dengang med Denny.
Denny er død.
- Ja, Denny Colt er død. Sød fyr. - Ja, det var han.
Og jeg vil aldrig glemme ham, men livet går videre.
Jeg mistede min spejderdreng.
Ja, og...
Jeg mistede min prinsesse.
- Godnat, skat. - Godnat, far.
Jeg håber, den sjuft ved, hvor heldig han er.
Det gør han ikke.
Jeg kan mærke dig. Du er så træt. Lad mig holde om dig.
Her lugter af tandlæge.
Og af nazister. Skønt.
Åh nej.
Du almægtige.
Jeg har kendt nogle bizarre kvindemennesker i min tid,
men hende her...
Hvis hun er den, jeg tror, hun er, så giver hun ordet ny betydning.
Jeg er Plaster of Paris.
Jeg er på stikkerne for min mand.
Til døden os skiller.
Døden!
Døden, døden, døden.
Den er nærmest det eneste, vi tænker på.
Vi spiser for ikke at dø.
Vi parrer os, så vores slægt kan leve videre.
Vi skaber kunst og bygger skyskrabere,
så vores navn vil blive husket for eftertiden.
Guten Tag. Hr. Long, min gode ven.
- Hvad kan jeg hjælpe Dem med? - En besked?
Fra hvem dog?
Sand Saref? Ja, hende kender jeg godt.
Hende skulle De aldrig have spillet kort med.
- Hvad er beskeden? - I ghettoen?
Ude ved gennemfartsvejen? Ja, det ved jeg godt, hvor er.
I morgen aften er fint. Lad os sige efter spisetid.
Zai jian, ærede ven.
Hvad kom jeg fra?
Døden.
Vi lever vores korte, hektiske, angstfyldte liv uden mål og med.
Musik og ærgerrighed.
Vi opfinder guder og himler blot for at glemme
den uundgåelige, diamanthårde støttemur, der kaldes døden.
Vi ved, at den vil splatte vores hjerner ud
som æg.
Vil du sige noget med det her? Jeg bliver sgu gammel før tid.
Du er da for dum.
Du fatter det bare ikke.
Vi er to alen af ét stykke, du og jeg. Ingen af os bliver ældre.
Jeg kan godt kede mig alligevel.
Du siger hele tiden, vi er ens.
Hvad går det ud på?
- Hvad er vi, Octopus? - Det kommer jeg til.
Gerne lidt hurtigt.
Kan du huske din død, dukkedreng? Ikke noget, man sådan lige glemmer.
Jeg kan godt huske den.
Da de nåede frem med dig, var du stendød.
Der var ikke den mindste livsgnist i dig.
Du var perfekt.
Stendød som Star Trek.
Og jeg var embedslæge.
Men jeg var langt mere end det.
Jeg havde skabt mig en blomstrende gesjæft på hospitalets medicin.
Det skal bare fortyndes, blandes op og Achtung!
Penge lige ned i foret.
Men Octopus var ikke ude efter ussel mammon.
Godt, jeg giver op. Hvad var du ude efter?
Udødelighed.
Alle ordets fem skønne stavelser.
Vi ville holde folk i live uden at skære dem op
som en frilandskylling.
Frilandskyllinger med deres store, brune, grimme æg. De pisser mig af.
Hver gang jeg tænker på de store, brune æg, pisser de mig af.
Eller piller. De udskyder bare døden.
Det er der ikke nogen fremtid i.
- Jeg gik ind på det basale plan. - Livets essens.
Genetik.
- Så snedig er jeg nemlig. - Du er en rigtig snedig fyr.
Tak. Men det var ikke nemt.
Jeg har en kummefryser fuld af herreløse hunde som bevis.
Den effekt, serummet havde på staklerne, var ganske grufuld.
Og da det endelig lykkedes,
kunne jeg jo ikke afprøve det på mig selv. Jeg kunne komme til at se farlig ud.
Jeg havde brug for et menneske.
- Og så dukkede jeg op. - Det gjorde du nemlig.
Jeg gav dig en beskeden dosis, og så ventede jeg.
Dit andet liv begyndte selvsamme nat. Husker du det?
Ja, jeg husker det.
Mens du bad og klynkede og flæbede,
må du have fundet noget skarpt.
Jeg vil så gerne vide: Hvor gik du hen, da du slap ud?
Jeg gik en tur.
Jeg fik tænkt godt og grundigt.
Jeg besøgte en gammel ven.
Jeg ved ikke, hvad der er sket, men jeg trækker stadig vejret.
Det er umuligt, men jeg lever.
Jeg ville bare være en god strisser, men alting ser anderledes ud nu.
De onde er ved at vinde.
Jeg tror, jeg har fået mere at kæmpe med.
Jeg er noget andet nu.
Jeg kan gøre ting, strissere ikke kan tillade sig.
Men jeg kan ikke have noget navn, ikke nogen venner.
Jeg må forblive død i folks bevidsthed. Selv i Ellens.
Men jeg kan blive din spion, samarbejde med dine folk.
Bag dem, i skyggerne.
Jeg kan blive byens beskytter, dens...
Dens ånd.
Farvel til strisseren, goddag til Spirit!
Obsternasig ad helvede til, hård som bare fanden! Eureka!
Jeg tog selv en dosis, og vi blev brødre under huden.
Hvad fanden er vi så?
I er under udvikling.
Og så snart han har vasen med dens sagnomspundne,
flere årtusinder gamle indhold,
- vil han drikke det og blive udødelig. - Nu driller I.
Jeg skal jo alligevel dø, så lad mig høre.
- Hvad er der i vasen? Thors hammer? - Nej.
- Noget endnu bedre. En guds dna. - Ikke en rigtig gud.
Nej, mennesker og guder er ikke rigtigt kompatible.
Eneste mulighed er at finde bindeleddet
mellem menneske og gud: et barn født af en udødelig og et menneske.
Zeus kunne ikke holde den i bukserne, så han sprøjtede om sig med helte.
- Størst af alle var Herakles. - Og ham har vi fundet!
Det vil sige det blod, han efterlod.
Og vi ved, hvor det er.
Det er the missing link mellem videnskab og magi.
Når Herakles' blod blandes med Octopus' serum...
- Bliver jeg en gud! - Mere eller mindre.
Jeg vil blive en gud.
Og du vil være et trist biprodukt.
En af hans mange, mange fejltagelser.
Rom blev ikke bygget på én dag.
Se de mange skønne venner, jeg har lavet undervejs.
- Vi var nemme at lave. - Det siger chefen.
Men der var mange ubehagelige svipsere iblandt.
Hvis bare én dråbe har den forkerte temperatur...
Nu skal jeg vise dig det.
Det er faktisk ret sørgeligt, men også temmelig blæret.
Det er Muffin.
Min yndlingsmis.
Vi må have gæster noget oftere. Det her er sjovt.
Katten.
Hun var lige den undskyldning, jeg havde brug for.
Jeg vil slå dig ihjel.
Nej, du skal dø.
Du har serummet i dig.
Du er den eneste, blodet ikke vil dræbe.
Du ville blive udødelig ligesom ham.
Og der er kun plads til Octopus.
Han skal være verdens ubestridte hersker.
Så vil alle være tvunget til at gøre, som jeg befaler,
fordi jeg er verdens hersker!
Så vil alt begynde at give mening. Alt vil give mening.
Alt vil begynde at give mening.
- Skal vi komme til sagen igen? - Ja, til sagen.
Vi skal dræbe dig.
Nu kommer det vanskelige.
Sagens kerne er integration.
Du heler utroligt hurtigt.
Dine sår læges på ingen tid.
Eneste løsning er at ødelægge dig systemisk.
Kort sagt:
Vi skærer dig i så mange dele, at reintegration bliver umulig.
Og jeg er den slags menneske,
der ynder at starte fra bunden og arbejde sig opad.
Floss, hent poserne.
Jeg sender dine ligdele rundt til hele landet.
Plaster, giv mig hans tæer.
Plaster.
Husker du ikke Marseille?
Er det virkelig dig? Er det?
Ja, det er mig.
Min elskede...
Ikke mere frøædersnak. Jeg fatter ikke et klap.
Paris, giv mig hans tæer. Det er en ordre!
Javel. Med fornøjelse.
Jeg hader dig.
Det her er for Sand.
Det her er for mig. Og det her er for Muffin!
Har du ikke mere i dig?
- Hvem er hende Sand? - Ikke nu. Lad os komme af sted.
Spirit, min elskede.
Plaster.
Og det er for Sand, din kælne, lille hore.
Jeg er Plaster of Paris.
Hele Montmartres kæledægge.
Jeg er på stikkerne for min mand, til døden os skiller.
Du er tæt på nu. Meget tæt på.
Du kan ikke besejre mig.
Du er min!
Jeg ved, hvordan du har det. Du skulle bare møde min kone.
Bare sæt den ene fod foran den anden.
Så er vi på den igen.
Jeg er død igen.
Jeg har ikke mere i mig.
Tag mig bare, Lorelei.
Kom. Kom.
Tiden er inde.
Ikke mere smerte.
Ikke flere lidelser.
Giv slip på det sidste, Denny.
Giv slip på ånden.
Giv slip på Spirit. Ja, min elskede.
Det er sket med dig.
Det siges, at når man dør, passerer hele ens liv revy.
Vås. Jeg ser ikke andet end kvinder.
Min dejlige Ellen, der altid lapper mig sammen igen.
Og Sand.
Den stakkels, fortabte sjæl.
Smukke, smukke Sand.
Spøjst, at min sidste tanke skulle gå til Sand.
Næ, du.
Lorelei, det skal ikke være os to endnu.
De har brug for mig. Jeg må tilbage.
Jeg vil altid være i din nærhed, Denny Colt.
Du undslipper mig ikke.
De har brug for mig.
Sand i ghettoen.
Octopus.
Korn.
Sandkorn.
Korn.
Octopus!
- Octopus, du er min! - Nu ham Octopus igen.
- Var han ikke helt... - Ikke nu.
Burde han ikke være død?
Det er en lang historie.
Skaf mig et slips, og det skal edderbrodereme være rødt.
Denne gang holder du dig i skindet.
Du skal være min spion ikke en skide selvtægterhelt.
Gør du det, skal jeg personligt skyde dig midt over. Forstået?
Jeg har en ide.
Den er god. Det lover jeg.
Hold gøbben rettet mod Octopus.
Når jeg giver signal, pløkker du knoppen af ham.
Og så skal vi holde bryllupsnat.
Ja, skat, vores bryllupsnat.
Hvem fanden er du? Er du Octopus' kæreste?
Nej, det er ikke med den på.
Jeg morer mig.
Vi står her og ser brandgodt ud, vi udveksler ting og smutter igen.
Måske vil du bare gerne dø?
Helt ærligt, dame.
Skal vi begynde at skyde nu?
Ikke noget skyderi, din polyp.
Ikke skyggen af Octopus.
Det er spild af tid, hvis han ikke dukker op.
Når han kommer, er vi bevæbnet til tænderne.
Den kanon kan skyde månen ned.
Jeg er en storartet skytte.
Er alle damer her i byen skingrende vanvittige?
Nej, vi er bare veludrustede.
Han udnytter dig.
Ja da. Jeg kører en lukrativ forretning og er guf for øjet.
Det betaler min ph. d.
Så bed sinken give mig kassen.
Og du skynder dig væk fra det udyr, så langt du overhovedet kan komme.
Han vil dræbe dig. Han dræber alt.
Fint nok. Jeg synes bare, du tager det her alt for alvorligt.
Giv dem vasen.
Chefen sagde, jeg skulle begynde at skyde nu.
Ind i vognen.
Ingen render nogen steder.
Floss, tag vasen til mig.
- Sæt dig ind i vognen. - Giv mig Herakles' blod nu!
- Skynd dig væk. - Herakles?
Jeg troede, han hed Herkules.
Dig.
Sand, nu har du fundet dit harnisk.
Brug det.
Hvad er det med dig og kvinder?
Octopus! Du havde ret.
Vi er svipsere. Vi skulle aldrig være blevet til.
Det her er jo vanvid.
Vent. Han vil skåne os strissere.
Du gør det ikke nemt for mig.
Kom så, knægt.
Det slutter her i aften.
Du har så evig ret. Jeg er Octopus. Jeg har otte af alt.
Der er pløkket i smadder, og der er pløkket i smadder.
- Og så er der det fuldstændigt absurde. - Nu!
Octopus, din idiot! Nu fik vi lokket dig ud af busken!
Klask ham, gutter!
Inspektør Dolan! Deres datter er her!
Du skal ikke være her.
- Har du glemt, hvad mit arbejde er? - Han kan have brug for mig.
Han vil ikke have, du er her.
Det ved du ikke.
Du kender ham overhovedet ikke.
Stop hende!
Sjappede æg.
Endelig. Ja. Ja.
Fin investering, Sand. Den har bestået sin ilddåb.
Lad os så dø!
Nu kan du endelig lade jernskjorten falde, Sand.
Du har tabt noget.
Kurtzman sagde, han ville tage den retur.
Jeg kan godt gå med den i ny og næ, men det betyder ikke, jeg er din pige.
Ellen, er du uskadt?
- Farvel, Sand. - Farvel, Denny.
Farvel, Spirit.
- Er det Saref? - Vær sød at lade hende gå.
Hun reddede mit liv og hele verden.
Det bidrog du nu også selv til.
Okay, pil af med dig.
Hvem fanden var hun?
- Bare en gammel flamme. - Hun så også virkelig gammel ud.
- Det er dig, jeg elsker, skat. - Mig og alle andre kvinder, du møder.
Du er bare fantastisk.
Du var heller ikke værst, kadet.
Skiderik.
Vi begynder fra bunden.
Hvem ved, hvad jeg kan finde på?
Hun vågner, morgensur som altid.
Uafladeligt larmende. Uafladeligt levende.
Hun er det eneste, jeg har.
Mit eneste håb. Min faste støtte.
Octopus tog sin hemmelighed med sig i graven.
Jeg aner ikke, hvor længe jeg har tilbage. Måske vil jeg leve evigt.
Det håber jeg ikke. Det er ikke en gave, man skal ønske sig at få.
Denny Colt er død.
Jeg er en anden, og jeg vil aldrig kunne give mit hjerte til andre end hende.
Hun vil altid være min, og jeg vil altid være hendes.
Hun ejer mig med hud og hår. Hun er mit livs kærlighed.
Hun er min by.
Og jeg er hendes Spirit.